Gabrielle?
Gabrielle, herää. -Anna minun nukkua.
Herää nyt. -Mitä kello on?
Seitsemän. Willy tulee tänään.
Viihdytti pitkällä matkalla.
Millaista Pariisissa on, Willy? -Kuumaa. "Sähköistä."
Taiteilijoita ja kirjoittajia, jotka yrittävät olla syvällisiä.
Nuoria tai hulluja, mutta energisiä.
Meidän piti nähdä näytelmä. -"La Tosca."
Olin ensi-illassa. Ei kannata.
Sarah Bernhardt on hyvä, mutta tarina on melodramaattinen.
Taidan silti mennä. -Tylsän kirjan voi heittää pois.
Huono näytelmä on kuin hammaslääkäri.
Pakko kestää kallonporausta, kunnes karmeus on ohi.
Totta. Se on tuskallista.
Olin unohtaa.
Pieni lahja. -Kiitos.
Käännä se ylösalaisin.
Sievä.
Näkemiin.
Lähden kävelylle, Sido. -Vaihda ensin asu.
Pysyn polulla.-Vaihda se. Me menemme sisälle.
Hän on hyvä mies. Huono maine, mutta asettuu vielä aloilleen.
Kirjoititko hänen isälleen? -Aloitin.
En saa kirjettä valmiiksi. Ei myötäjäisiä? Vierasta heille.
Purkavat kihlauksen.
Hän jumaloi tyttöä. Neljäs käynti.
Ymmärtääkö hän tyttöä? -Kelpuutatko ketään?
Voinko mennä? -Tuo karhunvatukoita.
Teen piirakan. Älä ole myöhään.-En!
Missä olet? -Täällä.
Hiuksesi ovat ilmiö.
Kylässä olen "se tukkatyttö".
Olet varmasti kuuluisa täällä.
Paljonko aikaa meillä on?
40 minuuttia. Kävelen asemalle.
Gabrielle, olen hyvin onnellinen.
Niin minäkin. -Jumaloin sinua.
Rakas Willy. Kun kävelin kotiin ja valo paistoi puiden lomasta,-
sydämeni täyttyi ylpeydestä.
Tunnet hienoja pariisilaisnaisia. Minussa täytyy olla jotain.
Haluan herätä vierestäsi tietäen,-
että päivä ja elämä ovat meidän.
Meistä tulee hyvin onnellisia.
Hengittäkää sisään.
Noin.
Valmis? -En vielä.
Mitä sanot, Matilde? -Kaunis.
Mennään ennen kuin se loppuu.
Missä uusi pukusi? -Se tukahdutti.
Se maksoi 267 frangia! Etkö pidä siitä?
Tiedän, että sinä pidät.
Mitä se on? -Hammastahnaa.
Näytä.
Noin. Täydellistä. Mennään sisään.
Hirveä. En voi katsoa sitä. -Väliaikaista.
Tuossa on Willy! Eiffelin torni. Pidätkö siitä?
Pidän. Kadehdin sitä jättierektiota, joka ei ole minun.
Miten voitte? -Hyvin.
Toitko orvon sukulaisen?
Salainen lemmenlapsi. -Hyvä.
Vaimoni Gabrielle-Sidonie Colette.
Hauska tavata. -Hienoa. Yllättävää.
Nappasit liukkaan ankeriaan.
Miten se tehdään?
En tiedä.
Mistä olet? -Saint-Sauveur-en-Puisayesta.
Burgundista. -Onko puku sieltä?
Oletko muuttanut, Willy? -En vielä.
Miten tapasitte? -Isämme tuntevat armeijasta.
Onko Willyn villi elämä ohi? -Nyt se vasta alkoi.
Onneksi palasit. Se novelli.
Veber, saanko esitellä vaimoni?
Hauska tavata. Novellin pitää olla valmis tiistaina.
Jätän sinut hetkeksi. -800 sanaa.
Voi raasua.
Haluat maan ja nurmen.
Gardenia? Mikä se on? Valkokalla. Suloinen tuoksu.
Mitä pidit salongista?
Pidin kilpikonnasta. Yhtä tylsistynyt kuin minä.
Taisit olla lähinnä peloissasi.
En. He olivat pinnallisia ja mahtailevia.
Älä tulkitse heitä väärin.
Se on liioittelua, ei mahtailua.
Pitää olla autenttinen. Elämää suurempi.
Suuri Persoona. Sinäkin pystyt siihen.
Sinulla on maalaistytön charmia. -Oliko se nainen suuri P?
Kuka? -Se punapukuinen.
Nicole D'Allier?
Viatonta flirttiä.
Miksi sitten tehdä niin? -Sillä torjutaan tylsistymistä.
Unohda heidät.
Kuulitko uutiset?
Willy on onnellisesti naimisissa.
Hän vie kotiin kauniin nuorikkonsa, jota hän rakastaa suuresti.
Huomenta, herra Veber. -Huomenta.
Hei, Veber. -Kylmä päivä.
En tiedä. Olen kotiarestissa. Schwob on jo siellä.
Kaikki huumori ja eloisuus vajoaa karmeaan suohon.
Se vapauttaa miehen sielun myrkyt.
Se etoo yleisöä kuin paha osteri.
Aika rajua. Loppu oli liikuttava.
Ei mielistelyä. Veber. -Willy. Schwob.
Tee muutokset ja lähetä "Echoon".
Olemme tulessa. Sain loistoidean.
Tai luulen niin. Julkaisen romaanin.
Meillä on Willyn juttuja. Nyt tulee romaani.
Hieno älyköille ja rujo massoille.
Tai päinvastoin. -Kuka sen kirjoittaa?
Sinä.
Kirjoitatko sinäkin hänelle?
Oletko jo haamukirjoittaja?
Vain kirjeitä. -Olet turhan... tarkka.
Paljon yliviivattavaa. -Kyllä.
Willy kopioi ne käsialallaan.
Se onkin omaa luokkaansa.
Tapaamme hänet, Monnan, ihailijoiden kantamana.
Hän on 18, upea, vaarallinen. Katujen tyttö.
Ahmii miehiä, ei käytä korsettia.
Sitten sankarimme Renaud. Hän on kirjailija, nero.
Monna viettelee hänet murjussaan.
Viisi päivää lihallista iloa.
Sankari on naisen otteessa. Ymmärtää alhaisimmatkin halut.
Palaako mies ikinä ystäviensä ja uransa pariin-
vai jääkö hän myrkylliseen syliin,-
unohtaa kirjoittamisen ja rypee seksin suossa?
Loistavaa. -Siitä tulee.
Kauanko se vie? -2-3 kuukautta.
Ei, viikkoja. Kirjoita neljä tuntia kerralla.
Hyvä on. Näkemiin. Palaan, jos jään jumiin.
Kirjoita pian. Saamme rahaa.
Hyvä on.
Kaaos! Työtä näissä olosuhteissa. Täydellinen kaaos.
Nait kirjayrittäjän. Mikä katastrofi.
Sinä nait köyhän maalaistytön.
Olemme tuhoon tuomittuja.
Täydellistä.
Entä "sopimus on reilu".
"Siinä on vain yksi puute: raha."
Ensin kehu, sitten tuomio. Se tehoaa.
Willy!
Kiusallisen intiimiä.
Minulla on kokouksia. Nähdään La Mascottessa kello 21. Tai 22.
Kiitos, rouva D'Arsay.
Ei! Valetta!
278? Plus 34.
Se tekee 571, yhdessä kuussa. -Pitäisikö näyttää rumalta?
Sillä saa viisi huoraa päivässä.
Kultaseni. Tulitko hakemaan minut?
Hän ei ole huonomaineinen. Hänestä on näytelmäkin.
Tosin huono. Kuka kirjoitti kirjeen?
Ihan sama. -Hän ei ole sinun kilpailijasi.
En enää makaa hänen kanssaan. Ymmärrä, tätä miehet tekevät.
Olemme heikompi sukupuoli. Halujemme orjia.
Kaupungissa saa... -En hyväksy sitä!
Olet valehdellut minulle. En pyydä mitään, koska ei ole rahaa.
Ei olekaan. -Käytät sen häneen!
Kun tulet sänkyyn,-
ja suutelen sinua, olet väsynyt.
Ei, ei. -Anteeksi.
Hyvitän tämän. -Älä koske minuun.
Gabrielle...
Luovuin perinnöstäni vuoksesi. Vapaudestani!
Painu helvettiin!
Voi ei. Muurahaisia.
Mesikastetta. -Tahmaista.
Jauhiaiset imivät kai nesteet. -Tarvitaan leppäkerttuja.
Tai hämähäkki. Huoneessani on iso.
Tuon sen tänne töihin.
Tunsitko esittäväsi roolia, Sido?
Missä? -Vaimona. Tai äitinä.
Että vain esitit roolia.
Joskus vaimona. En koskaan äitinä.
Onko hän hyvä sinulle?
Mikä sinua painaa?
Mikään ei vastaa kuvitelmiani.
Tule tänne.
Kullanmuruni.
Kukaan ei voi viedä sitä, mikä olet.
Olet liian vahva. Olet aina ollut.
Älä luota kuin itseesi.
Tiedän.
Mitä hän on tehnyt?
Ei mitään. Se on vain uutta.
Pitää tottua avioliittoon.
Tai anna sen tottua sinuun.
Oletko onnellinen täällä? -Kyllä.
Kaupunki tuntuu vielä kurjemmalta.
Kaipasitko minua? -En oikeastaan.
Elämä on kamalaa ilman sinua.
Kuollutta. En ole oma itseni. Kaikki tuntuu turhalta.
En pysty edes kirjoittamaan.
Sinä olet tärkeämpi kuin kaikki Pariisin naiset.
Oletko kokeillut kaikkia?
Älä pilkkaa. -Itse pilkkaat kaikkia.
Totta, mutta tämä on potaskaa. Sanat ovat petollisia,-
mutta omieni lähde, särkevä sydämeni...
Lähde on tuskin se elin.
Luen sinua kuin yläriviä optikolla.
Nerokasta. Keksitkö tuon itse?
Kerro, mitä haluat. Teen mitä vain.
Tiedän, mikä olet.
Ehkä tiesin aina. Älä valehtele minulle.
En enää ikinä, lupaan.
Haluan osallistua. En halua olla kotivaimo.
Haluan tietää asioista.
Saat tietää. Olet osa kaikkea.
Lupaatko?
Lupaan.
Ostan sinulle koiran Pariisissa.
Se olisi ihanaa. -Katso, miten kaunista.
Uin täällä Lucen kanssa. -Oliko hän paras ystäväsi?
Keksimme kaikkea.
Millainen hän oli? -Herttainen. Ja ärsyttävä.
Miten? -Hän oli kömpelö.
Kerran ensilumen aikaan vein lumipallon luokkaan.
Kun opettaja kirjoitti taululle,-
lähetin vähän lunta kiertämään.
Tänne jäätyy. -Tule.
Olen kuin pullea uuni.
Lopulta Luce pudotti sen.
Saimme jälki-istuntoa. Hän halusi aina lähelleni.
Tietysti. Olet niin nokkela ja fiksu.
Ulos! Ahdistelua! -Älä nyt.
Kolmas kerta kun pyydän! Saan pian häädön.
Olet 400 velkaa. Entä Ollendorffin ennakko?
Perjantaina. -Sanoit samaa viimeksi.
Työläisille pitää maksaa. -Mene lakkoon.
Tai etsi uusi pomo.
Saat rahat perjantaina. -Muistakin!
Ääliö.
Hitto sinua! -Palaamme perjantaina.
Eivät saisi töitä itse. Annan nimeni, maineeni.
Kannan riskin. Ei rahaa. Tarvitsemme lisää tekstiä.
Pestaa toinen kirjoittaja. -Millä?
Sain 300 Echosta, 425 romaanista.
250 musiikkiarvosteluista.
Mihin tuhlaamme? -Laina, Matilde, ravintolat.
Maksat aina kaiken. -Sitä odotetaan.
Ravit, kasino.-Eläisinkö kuin munkki? Tai maajussi?
Voisimme säästää.
Sinä... Sinä voisit kirjoittaa.
Ne tarinat kylästäsi.
Koulutarinani? -Se voisi olla Willyn uusi kirja.
Kokeile. Aloita heti.
Neljä tuntia kerralla. Sudet ovat ovella.
CLAUDINE KOULUSSA GABRIELLE SIDONIE COLETTE
Olen Claudine.
Asun Montignyssa.
Synnyin siellä 1873.
En taida kuolla siellä.
Mikset nuku? -Kirjoitin tähän asti.
Luoja.
Menikö neljä tuntia? -Tuplat.
Olet luonnonlahjakkuus.
Muutin pari asiaa tarinassa. Tai hermostuvat kotona.
Tarinaa saa muutella-
ajan henkeen.
Ihmiset haluavat tunnetta ja juonta.
Voinko kirjoittaa, mitä haluan? -Totta kai. Kukaan ei kiistä.
Tai kynäilijä kirjoittaa historiaa.
Eikö huvita?
Olen kuin karhu talviunilla.
Keskity kirjaan.
Pensaat kurittavat kasvojasi.
Aurinkoa, mansikoita, kieloja ja käärmeitä.
Vapisen kauhusta nähdessäni ne olennot jaloissani.
Olen hyvin yksin täällä.
Katson puiden vihreää valoa,-
joka rauhoittaa ja hermostuttaa.
Yksinäisyys ja outo pimeys.
No niin, sinä teit sen. Hienoa.
Ja? -Kaunista.
Olin koko päivän Saint-Sauveurissa.
Et pidä siitä. -Pidän.
Totuus? -Kyllä.
Ne ovat hurmaavia. Anteeksi, pitää pissata.
Mitä muuta? -Ei muuta. Hieno kuvaus.
Ja?
Sitä ei julkaista. Sääli.
Mitä vikaa siinä on?
Rehellisesti?
Kohtelenko sinua kuin muita?
Kyllä. -Mutta rakastan sinua.
Jumaloin sinua. -Sano nyt.
Siinä ei ole juonta.
Willyn romaani tempaa heti mukaansa.
Sinulla on liikaa adjektiiveja. Osa hahmoista on kiehtovia,-
mutta se on liian feminiininen.
Ajanhukkaa. -Ei, jos nautit siitä.
Kirjoitin sen sinulle!
Wague on lumoava.
Cantomimen mestari. Juoman aika.
Kiitos, Geraud.
Miten kirja edistyy? -Mennyttä.
Yritin, en osannut. -En usko.
Willy inhosi sitä.
Ihan sama. Minun ei tarvitse jättää jälkeä.
Oletko aina kirjoittanut? -Aina.
Se sujui. -Pidätkö siitä?
En. Kirjoitan, etten sekoa.
Mutta joskus se ylevöittää.
Hei, Schwob. -Gaston.
Jeanne, tässä on Colette.
Meidät on esitelty. Nimi oli toinen.
Tämä on uusi, tavallaan.
Tapaamme sitten ensi kertaa.
Helppoa. Päälle, pois päältä. Hyvästi, kynttilät.
Ehkä meillekin tulee sähkö.
Turvallisempaa. Valo on vain julma.
Höpsis. Anteeksi, Arman.
Näytä kämmenesi. Mielenkiintoista.
Pitkä elämänviiva.
Ja vahva päänviiva.
Sydämenviiva hajoaa kolmeksi.
Mitä se tarkoittaa? -Tiedä sitten.
Monta viivaa. -Minulla on miehen kädet.
Olet kuin Hermes. Androgyyni.
Willy! -Gaston, Jeanne.
Nautimme Coletten seurasta. Kynttilä ei ole enää vakan alla.
Mitä Raamattu sanoo toisen miehen vaimosta?
Entä malkasta omassa silmässä?
Osui. Nokkeluutesi kehittyy.
Meidän pitäisi lähteä. Mennään.
Hei hei. -Näkemiin.
Ensimmäinen näytelmä oli roskaa,-
mutta äidin salonki takasi suosion.
Häntä ylistettiin lahjoistaan.
Lipevä mäntti. Himoitsi sinua. -Vastavihitty.
Se lempi ei enää leisku.
Olet väärässä. -Miten niin?
Vaimo minua kiehtoi. -Jeanne?
Kyllä.
Mitä siihen sanoisit?
Se...
Se on eri asia. -Onko?
Ehkä.
Huomenta. Etsin isäntää. Henri Gauthier-Villars.
Löytyykö? -Kertokaa minulle.
Valitan. Herra. -Mitä?
Haltuunottomääräys kalusteista.
Näyttäkää. -Tässä.
Kaikki kunnossa.
Willy. -Pelkkää puuta.
Lipasto on makuuhuoneessa.
Tyhjennä se. Minä hoidan pöydän.
Valmis? -Viekää pois.
Tässä. "Ihana kevätaamu." Elävöitä sitä.
"Se vuodenaika. Mahla nousee lähes rivosti."
Sitten Luce-kohtaus.
Kirjoitin... "Hän hipaisi minua vihjaillen."
"Silmät puoliummessa, suu raollaan."
Aika rohkeaa. -Se myy.
Tarvitaan väriä. Tiedän miesten maun.
Huolitaanko se? -Ollendorff ihastuu.
Kuten sinä ensin. -Viis siitä. Meillä on töitä.
CLAUDINE KOULUSSA
Claudine on pienen kylän tyttö, mutta kuin me.
Kipakka, itsekäs ja sensuelli.
Hän ällistyttää räväkkyydellään ja rikoksillaan!
Etevä mies kuvaili modernin naisen.
Willy, kirjasi muuttaa maailman. Claudinelle!
Claudine! Claudine!
Koko Pariisi pitää miestäsi nerona.
Entä sinä? -Nero, jos miettii kirjaa.
Hän on onnellisempi kuin aikoihin.
Pakko sanoa: kirja myy kuin häkä.
Mikä ilmiö. Kaikki puhuvat siitä.
Kuka sitä ostaa? Nuoret naiset!
Kiinnostavaa.
Näytelmäoikeuksiakin on kyselty.
Miten on? -Ilman muuta teatteriin.
Isolle näyttämölle. -Teatteri tekee sinusta rikkaan.
Ehkä yhtä rikkaan kuin sinä.
Painos? -30 000.
Odotan ennakkotilauksia.
Tuotto? -Kolme frangia kappale.
Mukava summa.
Rouva Willy. Mikä kunnia.
Claudinesta tulee 3. painos. -Hyvä.
Kertoiko Willy teidän koulumuistojanne?
Kyllä, tein osuuteni.
Kokemuksenne kantoivat hedelmää.
Hauska tavata. -Gare de Lyon.
Minne menemme? -Näet sitten.
Onko jokin hullusti?
Miksi olisi?
Mitä?
Vihdoin menestys ja vihjaat, etten ole sen kirjoittaja.
En. -Tämä on dynamiittia.
Kirja räväyttää.
Nyt ei saa tehdä tyhmyyksiä.
Ollendorff on kustantajasi. -Myös Schwob sanoi jotain.
Schwob on osa tehdasta. -Ihmiset puhuvat.
Kehuvat ja puukottavat selkään.
Minä ymmärrän sen, sinä et.
Osaan kirjoittaa kehutun kirjan.
Huuda se sitten kaikille.
Odota verilöylyä.
Anteeksi.
Taisin ylireagoida.
Minulla on sinulle yllätys.
Mikä? -Ei pilata yllätystä.
Mikä tuo on? -Limetti.
Ja tuo? -Douglaskuusi.
Entä tuo? -Kastanja.
Se on hevoskastanja.
Miksi pidät luonnosta? Eläimet ovat hirveitä toisilleen.
Ne eivät valehtele.
Koska ne eivät puhu.
Katso tuota. -Kaunis.
Kukahan siellä asuu?
Minulla on jano. Pyydetään juotavaa.
He voivat ampua meidät.
Odota. Ehkä he ovat yläkerrassa.
Tai kuuroja. Hiljaisen maaseudun kuurouttamia.
Kuulin jotain. -Suutele minua.
Joku voi tulla. -Hyvä.
Pane kätesi taskuuni. Siellä on sinulle jotain.
Mitä?
Minä autan.
Mitä pidät?
En osaa sanoa.
Kenen talo? -Sinun.
Armaani. Jos Pariisi ahdistaa.
Mitä? -Se on sinun.
Kaipaat maalle.
Uskomatonta.
Voit kirjoittaa ja olla yksin.
Mutta...
Mistä sait rahat? -Sain ennakkoa Ollendorffilta.
25 000 frangia. -Mistä?
Seuraavasta kirjasta. "Claudine Pariisissa."-Ei enää.
Kirjoita meistä, ystävistämme.
Muuta nimet. Palataan siihen.
Pidätkö tästä?
Sanoin kuvaamaton.
Hyvä kirjoittaja kuvaa mitä vain.
Onko tässä kaikki?
Viikkojen työn tulos?
Olen korjaillut taloa. Maalannut.
Istuttanut. -Meillä on deadline.
Vaikea kirjoittaa täällä yksin.
En halua kirjoittaa uutta Claudinea.
Oletko hullu? Niitä rukoillaan lisää.
Tule.
Mitä rehtori tekisi, jos Claudine ei olisi tehnyt läksyjä?
Älä ole hölmö. -Mitä hän tekisi?
Kirjoituttaisi. Antaisi selkäsaunan.
Aivan.
Aloitan huomenna.
Willy?
Kirjoita. -Päästä pois.
Tottele. Neljä tuntia aikaa.
Tämä ei ole hauskaa.
Willy! Senkin paskiainen!
Ylimielinen paska! Päästä ulos!
Willy!
Avaa ovi! Päästä ulos!
CLAUDINE PARIISISSA
BOIS DE BOULOGNE, PARIISI
Colette ja Willy ovat täällä. -Niinpä ovat.
Älä tuijota. -Anteeksi.
Tässä? -Kiitos.
Kiitos.
Herkullista.
Moniko tässä puistossa juuri nyt lukee "Claudinea Pariisissa"?
En tiedä. -Kolmannes.
Loputkin pian.
Mitähän tuolta tulee?
Toin teille viestin. -Kiitos.
Rouva Raoul Duval?
Georgie Raoul Duval?
Hienoa. Kiitä ja sano, että otamme kutsun vastaan.
Tulemme mielellämme.
Kuka hän on? -Amerikkalainen.
Villi debytantti Louisianasta.
Nai vanhemman asemagnaatin.
Tylsää. -Mies on, nainen ei.
Ei mennä, jos et halua. -Mennään.
Hassua. Sanoiko hän niin? -Toki. Kamala snobi.
Hän sanoi, että mies on vain paroni.
Anteeksi, sanoi mies. "Olen myös Anjoun herttua,-
ja Joinvillen ruhtinas."
"Sillä ei ole merkitystä täällä."
Katso.
Noin.
Parempi noin.
Päättyykö ilta jo? Kurjaa.
Kutsu vaunut, Lily.
No? -Anteeksi, rouva.
Saisinko nimikirjoituksen? -Toki.
Saat kuvankin.
Kiitos. Rouva Coletten myös.
Toki. Rohkeus pitää palkita.
Kiitos.
Näkemiin.
Asun Rue Goethe 74:ssä.
Tarjoan yömyssyn.
Taidan lopettaa tähän.
Oletko varma? -Willy?
Pelataan taas pian.
Ennen kuin tylsä mieheni palaa.
No, näkemiin. -Näkemiin.
Eikö huvita mennä? -Kutsu oli sinulle.
Pitäisikö..? -Totta kai.
Etkö pahastu?
Se olisi tekopyhää.
Makaan kotona sängyssä-
ja ajattelen teitä lämpimästi.
Tule sisään.
Kaunista. -Kiitos. Kakkosasuntoni.
Frederick ei pidä Art Nouveausta.
Minä rakastan luontoa-
ja naisia.
Sen huomaa.
Muistan kohtauksen Claudinesta,-
missä tytöt uivat öisin.
Yö on paras uintiaika.
Minua peloteltiin alligaattoreilla,-
joten en uinut yöllä, mutta kadun sitä.
Katsot kuin riisuisit minua.
Älä katso pois. Katso minua.
Katso minua kun katson sinua.
Sinulla on kauniit hampaat.
Kuin alligaattorilla.
Huomenta. -Ruokitko koiran?
Unohdin. Eikö Matilde ruoki?
Millaista eilen oli? -Kiinnostavaa.
Mitä tapahtui? -Mitä luulet?
Älä kerro. Luen siitä sitten,-
kun Claudine ihastuu naiseen.
En kirjoita siitä. -Loistava aihe.
Ei. -Näettekö uudestaan?
Ehkä.
Hetki, kultaseni.
Hienoa, olet täällä. Menin tästä ohi.
Niin?
No...
Tule sisään.
Miten tekstiä syntyy? -Hitaasti.
Miten pankissa meni? -Hyvin.
Hän odottaa teitä.
Käyn pankissa.
Tiedän, että olet siellä.
Avaa.
Olin nokosilla.
Missä hän on? -Kuka? Mistä puhut?
Sikarinsavua ilmassa. Katsoin Renaudia.
Hän pyysi anteeksi. Rezi oli siellä. Tietysti.
Pukeutumassa kiireesti.
Ilme vääristyi-
kuin katseeni tappaisi.
Se on hyvä. -Tiedän.
Ehdottaisin, että muutat Renaudin sanat,-
mutta et muuta.
Mitä Renaud sanoisi?
"Odotimme sinua."
Claudine ei uskoisi. -Ei. Eikö hän ole tekopyhä?
Hän voi maata Rezin kanssa, Renaud ei.
Ei selän takana.
Renaud valehteli, vaikka lupasi olla rehellinen.
Ehkä hän halusi kertoa, mutta pelkäsi räjähdystä.
Pelkuri ja valehtelija.
Olet julma. -Kuka, jos en minä?
Renaud ei olisi mustasukkainen,-
jos Claudine iskisi nuoren miehen.
Hän ei hyväksyisi sitä.
Saako vain mies olla uskoton?
Aivan.
Kauanko olet tiennyt? -Noin kuukauden.
Olet hillinnyt itsesi hienosti.
Nuorempi Claudine olisi raivostunut.
Ajattelin tappaa Renaudin.
Et saa.
"Kynäilijä kirjoittaa historiaa."
Mieheni sai raivokohtauksen.
Uhkasi kaksintaistelulla. -Mitä?
Taivuttelin häntä luopumaan ajatuksesta.
Oletko lukenut sen?
Olen. -Pitääkö huolestua?
Se ei paljasta. Nimet on muutettu.
En usko. Se on kuulemma hyvin rivo.
Tiedän, ettet enää siedä minua-
ja käyttäydyin huonosti,-
mutta pyydä, että Willy muuttaa sitä.
Pyydän, naisena naiselta.
En voi. -Antaisitko minun kärsiä?
Kyse on itse kirjasta.
Willystä se on taidetta.
Olisit voinut olla säädyllinen.
Nyt asia jää miehelleni.
Ollendorff suostui korvaukseen koko painoksen tuhoamisesta.
Mitä? Et voi tehdä niin. -Hän suostui jo.
Se liero. Et saa. -Niin se menee.
Kaksinaamainen lutka! -Opin parhailta.
CLAUDINE MENEE NAIMISIIN
Kuten aito sankaritar, Claudine poltettiin roviolla.
Lupasin kuuman kirjan.
Ollendorff teki sopimuksen,-
mutta tekijänoikeudet ovat minun.
Uusi kustantaja.
Uusi ennakko ja painokone käy.
Miten teitte sen? -Onnea.
Ei suinkaan. Olemme ajan hermolla.
Aisankannattaja-miljonääri vaimoineen hävisi.
Aion tehdä Claudinesta-
Ranskan suosituimman tytön.
Nimi on kaikkien huulilla.
Olen Claudine Montignysta.
Synnyin siellä 1884.
Ei huono. -Hän on surkea.
Katuja ei ole asfaltoitu. -Totta. Kiitos.
Olen Claudine Montignysta. Synnyin siellä 1884.
En taida kuolla siellä. Montigny on kylä.
Herra Willy. Minä olen oikea Claudine.
Ja sinä olet..? -Olen Polaire.
Polaire, Algerin ylpeys.
Katso, hän sopii rooliin.
Puhuu kirjasta kuin uskonnosta.
"Ikuisen Claudinen sisar."
Outoa. Hän matkii elkeitäni.
Niinkö? -Voisinko minä näytellä?
Se olisi haaskausta. -Minkä?
En ole nähnyt niin lyhyttä tukkaa.
Kuvittelin Claudinelle pitkän tukan.
Se oli 1800-luvulla, tämä on nyt.
Sopisi sinulle. Viehko.
Sinä ja Polaire, Claudine-kaksoset. Se toisi mainetta.
Pariisi innostuisi. -Ei ikinä.
Colette, näytät hurmaavalta. -Kiitos.
Olen Claudine.
Asun Montignyssa. Synnyin siellä 1884.
En taida kuolla siellä.
Kaikista romaaneistani tämä sopi teatteriin.
Suuri menestys.
Olet pian entistä sietämättömämpi.
Se on aikomus. -Härnääjä.
Mikä yleisö!
Kaikki ovat täällä. Markiisi de Belbeuf, Missy.
Valikoi, missä käy.
Sukua keisarinna Josephinelle ja Venäjän tsaarille.
Hän voi käyttää housuja julkisesti.
Kiehtovaa.
Mahtavaa. -Aina yhtä häveliäs.
Willy.
Miten meni? -Mainiosti. Olit täydellinen.
Kiitos.
Colette? -Olet elävä Claudine.
Polaire, polvelleni. Colette myös.
Willy...
Claudinen kolminaisuus. Isä, äiti ja tytär.
Katse tänne.
Claudinen hymy on kuin sfinksin.
Hän kävelee, puhuu, ajattelee.
Claudine ei tunne rajoja. Ei häntä kiinni saa.
Tähti hiljainen.
Kuka on sydämessäni? Kuka on se oikea?
Kuka on vähän hutsu?
Kuka on ihailuni kohde? Intohimon valtiatar?
Kuka sytytti Pariisin?
Kuka on koulutytön mekossa? Kuka järkyttää?
Tekee aina töitä?
Claudine, Claudine, Claudine!
Ja kun unessa olen vieressä Claudinen,-
näen ne lumoavat silmät, unohdan kaiken muun musiikin-
ja kuulen vain hänen äänensä. Claudine!
Hei, Toby-koira.
Olen uupunut. -Samoin.
Raskaat portaat. Mutta mikä ilta!
Pariisi on meidän.
Willy? -Niin?
Voisimmeko tänään...
Se auttaisi minua.
Rakkaani.
Claudineni.
KOLMIN KAUNIHIMPI
Onnittelut.
Claudine on kaikkialla.
Marseillessa on jopa tappaja-Claudine.
Viilsi miehensä kurkun. -Hyvä.
Olet tehnyt jotain merkittävää.
Keksit tyypin. -Willy keksi.
Sinä keksit.
Annoit teinitytöille äänen.
Myönnä se.
Kertoiko joku? -Ei tarvinnut.
Riitti, että tapasin sinut.
Totta.
Minä kirjoitin ne.
Mutta...
Tiedän.
Toivottavasti tämä oli vasta alkua.
Näen kasvosi, Missy. Vahva, haavoittuvainen.
En ole tavannut kaltaistasi.
Kohtelias, mutta suora. Varautunut, mutta rohkea.
Todellinen lempeä herrasmies.
Willy Gauthier-Villarsin residenssi.
Juusto... -Hänellä on kiire.
Soumaintrain. Tuo mieleen kotikylän.
Herkullista.
Koska kiertue alkaa?
Pian. Karmeita rotankoloja.
Miksi lähdet? -Addiktio.
Rakastan murjuja ja hulttioita.
Lähde mukaan. -En laula.
Se on uudenlaista pantomiimia.
Oikea ele kertoo tuhat sanaa.
Anteeksi.
Niin? -Onko Willy kotona?
Toivoin omistuskirjoitusta.
Héon, taas yksi.
Tänne päin.
Kerro lisää pantomiimista. -Puhuin siitä Christianille.
Ajattelimme nimeksi "Liha".
Hyvä nimi.
Herra Willy. -Minä olen.
Päivää.
Saisinko nimen? Lempikirjani.
Kiitos.
Kelle se on? -Olen Meg.
Olen oikea Claudine.
Vanhako olet? -Näytän nuorelta. Olen 23.
Minä näytän vanhemmalta. Olen 46.-Ei haittaa.
Suoraan edessä. -Tuolla se on!
Toby. -Tuo pallo.
Meg on suloinen, eikö?
Yli-innokas.
Kuin sinä nuorempana. -Ei sinne päinkään, mutta suloinen.
Mitä pidät Missystä?
Mukava. Mutta hämmentävä.
Sanoilla on suku. Missylle ei ole sanaa.
Minä keksin muutaman.
Vaikutat tyytyväiseltä.
Eikö jotain puutu?
Mitä tarkoitat?
Oletko valmis? -Olen valmis.
Olen Claudine-
Montignysta. Synnyin siellä 1884.
Aivan. -En taida kuolla siellä.
47.
48.
49.
50. Hyvä.
Olit naimisissa. -Se oli kamalaa.
Puhumme nyt vain juristien kautta.
Häntä nolottaa.
Mitä se kertoo hänestä, että olimme naimisissa?
Oliko vaikea pukeutua housuihin?
Se oli ihan luontevaa. Olin outo lapsi.
Letit ja mekot tuntuivat vierailta.
Sitten kokeilin veljeni koulupukua.
Se tuntui heti omalta.
Olen edistynyt siitä.
Helpompaa, kun on varoja,-
mutta näytin, että niin voi tehdä.
Entä sinä?
Mitä minusta? -Minä pukeudun mieheksi.
Willy pukee sinut koulutytöksi. -Kiitos.
Tiedän juonen.
Uskon sen, mutta oletko onnellinen?
Onko kukaan onnellinen?
Willy vaatii, mutta antaa vapautta.
Pitkä lieka, mutta silti lieka.
Ehkä nautit siitä.
Onko se väärin? -Oma asiasi, mutta...
Antaa olla.
Mutta mitä?
Tuleeko sinulle aika päättää,-
oletko Claudine vai Colette?
Hei, Héon. -Hei, Colette.
Millä tuulella hän on? -Tavallista huonommalla.
Hei. -Jestas.
Mikä asu tuo on? -Missyn.
Ihme, ettei sinua pidätetty tai hakattu.
Se uusi Claudine-kirja...
Julkaistaan se kummankin nimellä.
Ollendorff ei ikinä suostuisi. -Ollendorff vai sinä?
Tappaisitko Claudine-hanhen?
Claudine tunnetaan jo.
Useimmat tietävät tai epäilevät.
Kukaan ei tiedä, ellet ole kerskunut sille naismiehelle.
Älä parjaa.-Vie sinulta huumorintajun ja älyn.
Epäreilua. -Ei oteta riskiä.
Rahatilanne on jo huono.
Kuten aina. Pelaat, ostat antiikkia.
Ostin konkurssipesästä.
Auto. Ontuva hevonen.
Entä sinä? Hassut vaatteet, hatut.
Haluan nimeni kirjaan. -Ei. Willy on brändi.
Naiskirjailija ei myy. -Sika.
Senkin laiska, omahyväinen paska.
Typerää. Miksi suostuit tähän?
Hitto sinua, Willy. -Claudinea ei olisi ilman minua.
Valmiina.
Hengittäkää kuin kissa.
Enemmän eläintä.
Valmis? -Kyllä.
Aloitetaan.
Ja...
Kirjoitatko tänään? -En.
Harjoittelen Waguen kanssa.
Eikö pitäisi?
Lukitsenko taas oven? -Huutaisin talon hajalle.
Se on kiva harrastus,-
mutta et ole Sarah Bernhardt.
Päädyt vielä varieteelavoille.
Se olisi skandaali. -Et pelkää skandaaleja.
Totta.
Mitä Missy sanoo?
Tulee aina mukaan Waguen studiolle.
Masentavaa.
Eikö hänellä ole omaa elämää?
Hän tekee liikkeet kanssani.
Waguesta olen pian valmis lavalle.
Mitä sanot, Matilde? -Willy on oikeassa.
Ei sovi hienolle naiselle. -Etkö olekaan puolellani?
Sinä ja markiisi olette hullu pari?
Haluaako Missy lavalle? -Liian ujo.
Sain idean. "Egyptin uni." Pariisi mykistyy.
Sensaation tähtinä Colette Willy ja markiisi de Belbeuf.
Varieteelavalla. Tupa täyttyy.
Can-can riittää. -Se ei vedä arkisin.
Onko markiisi varma? -On.
Suvun vaakuna julisteeseen. Lehdet ihastuvat.-Ehkä.
Onko rahoittajia? -Yksi riittää. Minä.
Se on paljon rahaa.
Uskon tähän.
Meg, näytät kauniilta.
Kaikki ystävämme ovat täällä.
Ja Missyn ex-miehen ystäviä.
Tässä. -Kiitos.
Hävytöntä! Pervot! Häipykää!
Typerät lesbot! Iljettävää.
Bravo! Bravo, Colette!
Lisää! -Rappiollista!
Mitä yrität, sivistymätön paska? -Oletko niitä?
Hyvä luoja. -Pois tieltä!
Tartu käteeni.
Miltä vaikutti?
Inhottavaa. Heittelijät ovat pelkureita.
Väistelin tuoleja.
Anna olla. Jotkut halusivat tapella.
Unohdetaan ja jatketaan. -Jatkatte?
Kyllä. -Ei.
En pelkää heitä. Vapisenko?
Jatkan tätä, koska haluan.
Jos en kelpaa Pariisiin, menen muualle.
PERUTTU
Aamen. -Aamen.
Isäsi oli sotilas, hyvä mies.
Niin oli.
Oli.
Minä...
Tapasin velkojamme eilen. Menetimme kaiken Moulin Rougeen.
Ei tänään. -Colette.
Talo maalla pitää myydä. -Ei.
Et voi tehdä sitä.
Moraalisesti tarvitsen lupasi. Lain mukaan talo on minun.
Mitä sanot?
Eroa hänestä, pian. -Älä.
Vaadi tilintarkastusta.
Willy juo ja pelaa. Hän on rikki.
Älä sano noin.
Hän on este sinulle.
Käytä omia lahjojasi.
Kirjoita omalla nimelläsi.
Kirjoittaminen on kamalaa.
Hän painosti minua.
Se oli ahdistavaa. En jatka.
Lähden kiertueelle Waguen kanssa.
Meillä on uusi esitys.
Peru se. -Aion tehdä sen.
Mistä jäin paitsi?
Naiset, veitset. Antiikin tragediaa.
Montmarault!
CLAUDINEN SEIKKAILUT WILLY
Bravo!
Kerro.
Yksinoikeus Claudineihin... Mitä maksaisit siitä?
Oletko tosissasi? Kaikkiin?
Niin. -Ikuinen yksinoikeus?
Tee tarjous.
Peruutus. Neljä päivää vapaata.
Tuletko Pariisiin?
En. Talo pitää tyhjentää.
Onko hän siellä? -Pitkä päivä...
Anteeksi.
Sinä voit unohtaa Willyn.
Sinun ei tarvitse tienata. Voisin järjestää kaiken.
Liikaa elämästäni on "järjestetty".
Ja haluan tienata omaa rahaa.
Minä rakastan sinua.
Kiitos.
Ei perinteinen vastaus, mutta olkoon.
Toistaiseksi.
Olen miettinyt eläviä kuvia.
Saisiko Claudinesta elokuvan?
Lopetatko ikinä?
Uusi tarina. "Claudine rannalla."
Ei! Sovita joku vanhoista.
Ehkä.
Ota koppi.
Aivan... Surullista.
Olen kaivannut sinua. -Etkä ole.
Tietysti olen.
Hymyäsi, älyäsi,-
iloasi, jopa raivoasi.
Miten kirja etenee Megin kanssa?
Surkeasti.
Väriä, ei kirjallisuutta.
Hän ei ole sinä, koskaan.
Mitä me teemme?
Oliko tämä tässä? -En tiedä.
Et voi. -Miksi en?
Koska rakastan sinua.
En voisi rakastaa muita.
Ja loistat minun lähelläni.
Niinkö? -Kyllä. Tiedän sen.
Tarvitset rehtoriasi.
Sisään.
Saanko tulla, Gabri?
Tule vain.
En saa unta. Liian hiljaista. Kuuntele.
Hiljaisuus on karmivaa.
Pidän siitä.
Totta kai, maalaistyttö.
Onko kaikki hyvin? -Yksi asia painaa.
Mikä?
En enää makaa Megin kanssa.
Nukumme, mutta en pysty...
Ei sillä ole väliä.
On.
Hyvin paljon.
Bravo!
Millainen ilta? -Ei huono.
Lähdetkö ulos? -Ehkä.
Rouva Willy. -Ollendorff.
Olen Lillessä perheasioissa.
Ilahduin huomatessani näytelmän.
Kiitos kun tulit. -Mikä spektaakkeli.
Saanko tarjota illallisen?
Kiitos, ilmainen ruoka kelpaa aina.
Etenkin hyvässä seurassa. -Vähintä, mitä voin tehdä.
Teit minulle rahaa. Teet yhä.
Olisipa Willy saanut enemmän.
En voi maksaa yli varojeni.
En ymmärrä. -Claudine-oikeuksista.
Myikö Willy Claudinet? -Kaikki.
Myikö hän ne sinulle? -Kyllä. Luulin...
Paljonko hän sai niistä?
Kirjeenne on loukkaava.
Viisi vuotta liiketoimia...
Colette.
Haluan puhua kahden.
Nähdään. Willy, Colette.
Mitä? -5 000 frangia.
Yritin pelastaa talosi. -Annoin sen sinulle.
Oli velkoja. -Olisit myynyt Veberin romaaneja.
Jotain muuta roskaa. Teit sen kostaaksesi. Eikö niin?
Muiden töistä ei maksettu.
Rauhoitu. -Miksi rauhoittuisin?
Sinä satutat ja satutat.
Selität, että näin miehet tekevät.
Tekosi oli ilkeä ja typerä.
Emme saa kirjoista enää ropoakaan.
Kirjoitamme lisää. -Ei enää ikinä!
Ylireagoit. Se oli bisnespäätös.
Kuten liittomme. Paras sijoituksesi.
Ei myötäjäisiä, mutta kirjoittaa. -Olit riskisijoitus.
Maksoin takaisin tuhat kertaa.
Älä puhu rahasta. Olit rakkauteni, pakkomielteeni.
Sinä tapoit lapsemme.
Meillä ei ollut kuin ne kirjat.
Nyt ne ovat poissa.
Kulta, Claudine oli vain... -Älä kerro, mitä Claudine oli.
Minä olen oikea Claudine.
Ne kirjat ovat minua.
Ne ovat minua.
Minun lapsuuteni, muistoni, mielipiteeni.
Raadoin tuntikausia puolestasi-
ja yritin miellyttää sinua. Häpeän sitä.
Mutta tiesin ja sinä tiesit, että minun piti tehdä se.
Sinä löysit minut-
ja muokkasit mieleiseksesi.
Luulit, etten ikinä lähtisi.
Erehdyit.
Claudine on kuollut. Petit hänet.
Ja minä...
Minä kasvoin hänestä ulos.
Älä nyt.
Älä, minä olin...
Olin tyhmä.
Hätäilin. Anna anteeksi.
Hyvästi, Willy. -Ei, Gabrielle...
Gabrielle! Rakkaani, pysähdy.
Kiellän sinua!
Minun kommenttini.
Minun...
Se oli yhteistyötä.
Miten hän kehtaa? Nämä todistavat sen.
Tekisitkö palveluksen, Héon?
Tuhoaisitko nämä?
Oletko varma? -Polta ne.
Tuhoa ne. -Hyvä on, Willy.
Lähden ulos.
Minä rakastan sinua.
Hitto.
Puoli tuntia esitykseen. -Kiitos.
Kaksi vuotta lavoilla-
ja katson yhä sitä mentoria peilin toisella puolella.
Silmäluomet lilaksi tuhrattuina.
Tiedän, että hän puhuu minulle.
"Sinäkö siellä, yksin,-
kun tanssijat värisyttävät kattoa?"
"Miksi olet siellä yksin? Mikset ole muualla?"
Tämä on se vaarallinen selvä hetki.
Nyt, aina kun vaivun epätoivoon,-
en odota loppuani, vaan onnea,-
ihmettä, joka säihkyvänä siteenä-
korjaisi elämäni kaulakorun.
LA VAGABONDE Colette
Colette! Colette!
Coletten "La Vagabonde" kertoo varieteeajoista.
Se julkaistiin hänen nimellään. Kriitikot ylistivät sitä.
Coletten ja Missyn suhde jatkui vuosia.
Missy oli mukana kiertueilla, mutta ei enää esiintynyt.
Eron jälkeen Colette ja Willy eivät enää tavanneet.
Héon ei tuhonnut Claudine-käsikirjoituksia,-
vaan palautti ne Colettelle.
Colette taisteli oikeuksista-
ja voitti lopulta.
Colette julkaisi yli 30 romaania ja novellikokoelmaa.
Hänestä tuli Ranskan suosituimpia naiskirjailijoita.
Colette totesi vanhempana:
"Elin hienon elämän. Olisinpa tajunnut sen aiemmin."
Richardille
Suomennos: Jaana Wiik Scandinavian Text Service 2018